Az előző részek tartalmából...
Szia, Maddie!
Néhány dolgot még ide küldenek neked.
ISMERETLEN: MJ! TARTSD MEG A TELEFONT! NEMSOKÁRA HÍVLAK. X.
Julia Langmore? Jézus Krisztus! Nagy, híres művész vagy már?
- Szégyellned kellene magad! - Amit tettél, mindent egybevéve, semmi.
Mellesleg senki nem fog rájönni, mert el van intézve.
Erre jó a hatalom és a befolyás. Elintézi a dolgokat.
Ő az igazi Alice. Maddie előttem veled volt. Mintha egy verziója lett volna.
Oké, Sofia másfél óra múlva ér ide.
Mennünk kell! Mennünk kell, most! Gyerünk!
Gyerünk!
- Mit gondolsz Laszlóról? - Ő a férjed. - Nem tudom, hogy igaz-e még ez.
A te drága Cy Robertsed megint benézte.
Tudod, mindannyiunknak van lejárati ideje, még Cy Robertsnek is.
Egy: meg kell mentenem Maxtől a családomat.
- Valami diszkrét helyen találkozunk. - Mi van a kunyhóval mostanság?
Semmi. Használhatnátok rejtekhelyként.
- New York északi részén van, jó messze, mélyen az erdőben. - Akkor van tervünk.
- Mi újság, Doki? - Meg kell találnod azt a három imposztort.
Azt jelenti, hogy Arthur Bloom mellett ülök.
Figyelj, van egy kis problémánk. Nem így kellett volna történnie.
Mit tettetek vele?
Ez egészen I. Charles Langmore-ig vezeti vissza a családunkat.
1780-ban Essex bárójának nevezték.
És ő a dédnagyapám, VI. Charles Langmore kormányzó,
híres természetvédő és a Yale Erdészeti Főiskola pártfogója.
Az erdők fontosak.
Igen, azok.
Tudod, mi közös még bennetek?
Az aggodalom
- az állampolgárok jólétéért. - Ezt mondd még egyszer! - Mit?
A végét. Aggodalom a...
Az állampolgárok jólétéért?
És mit javasolsz, mit tegyek, hogy javítsam?
Szükséged lesz valakire,
akinek nagy tapasztalata van a szuper stábod finanszírozásában.
És még?
Támogatókat gyűjt, olyanokat, akik mögéd állnak.
Eszedbe jut valaki ilyen?
Hát, bármilyen jelölt mögé állok, az felemelkedik.
Imposters - 2x06 Elég volt! Menj innen!
- Ezra? - Jules, szia!
- Miért nem válaszoltál az üzeneteinkre? Már két nap telt el. - Ne haragudj!
- Szörnyű dolog történt. - Mi történt?
Apám meghalt.
És elindultak!
Foley Őrülete ügyesen kitört a belső kapuból.
Dazzie gyorsan közelít középen, és Candy Aranya vele együtt jön kívül.
A célegyenes végi kanyarhoz érnek, Foley Őrülete orrhosszal vezet Dazzie előtt.
Candy Aranya harmadikként követi őket.
HA EZT MEGKAPOD, TUDASD, HOGY BIZTONSÁGBAN VAGY-E. ÉN IGEN.
És Dazzie orrhosszal!
Az a ragasztógyárba való, Dazzie. Ha már a sötét lovakról beszélünk...
- Mind sötét, ha rosszak az ösztöneid. Ez egy lepedő lesz. - Elnézést!
Dick Jankowskihoz, Pamela Greinerhez, és Jack Swensonhoz van szerencsém?
- Maga zsaru, ügyvéd vagy mindkettő? - Ügyvéd.
- Honnan tudta? - Ráhibázott.
A néhai Theodore Roberts hagyatékának ügyében jöttem.
- Az unokatestvérét, Cyril Cy Robertset keresem. - Minek?
Ügyvédi titoktartás, tartok tőle. Tudják, hol találhatom meg?
Nos, sok mindent tudok.
Tudom, hogy az az aktatáska teljesen új és olcsó.
Azt is tudom, hogy a parókája egy kissé gyatra. Dick, te mit tudsz?
Tudom, hogy maga nem ügyvéd, legfeljebb az Esküdt ellenségek: Sztriptízrúdban.
Nem tudom, miről beszélnek. Jézusom!
Oké, oké! Oké, rendben. Nem vagyok igazi ügyvéd.
Helyes, mert ez nem igazi fegyver.
Ez vicces volt. Miért keresi Cy Robertset?
Cy Roberts az apám.
Nem tudom, hogy találkozott-e már Cyjal, de nem épp az az atyai fajta.
- Hogy érti? - Tudja, Cynak kissé mentolos a lehelete,
van egy kis helló a Dollyjában.
- Szent isten. - Melyik a leghosszabb szőre a lovaknak? - A farkuk.
Pont, amit Cy Roberts szeret.
Ó! Ja. Király.
Nos, először is, látniuk kellett volna anyámat.
És másodszor, Cy elveszített egy fogadást anyámmal szemben, és hát...
- anyám akarta, amit akart. - Cy Roberts mindig megfizeti az adósságát.
Az az igazság, hogy nagyon-nagyon régóta keresem ezt a férfit,
és azt hallottam, hogy ő szinte már ide tartozik.
Ha tudják, hol találhatom meg,
nem akarnának segíteni egy lánynak, hogy végre találkozzon az öregével?
Jól van, kölyök. Útba igazíthatunk,
de nem vagyunk benne biztosak, milyen állapotban lesz, amikor megtalálod.
Megnézem, melyik princetoni évfolyamtársam üzletel Arizonában.
- Ők ismerik az államban a politikai körökben mozgó nagyágyúkat. - Szuper.
Egyszer eladtam egy autót az Arizona Állami dékánjának.
Egy kicsit nagyobbat keresek a nagyágyúk között.
Igen, persze. Szerinted reálisan nézve meddig fog tartani,
- amíg bejutok a tényleges szenátusba? - Nem tudom.
- Richard, beszélhetnék veled? Richard! - Mi van? - Ez fontos.
A húgom évekig tartó terápiája ellenére
még mindig hajlamos elefántot csinálni a bolhából.
A nővérem úgy fent hordja az orrát, hogy onnan még egy mamut is bolhának látszik.
- Hölgyeim, ugyan már! - Bocsánat, Jules, féltékeny vagy?
- Richard, kérlek, most van rád szükségem. - Várj, te most...?
- Szórakozol? Richard! - Látod? Hegyek, bolhák. - Megint a gyűrűről van szó?
- Jules, nézd, szerintem nem baj, hogy nincs meg a gyűrűt. Ha meg... - Jézusom!
Gondoltatok már rá,
miért nem jelentkezett még Ezra, aki a családját próbálja megmenteni,
- akiket túszként tartanak fogva? - Jól van Ezra? - Nem, nincs jól.
Érted? Az apja meghalt.
- Szegény Ezra. - Franc! - Ezra szerint szívroham volt, de nem igazán hiszem el,
és próbáltam többet kideríteni, de letette.
Ez tényleg szomorú, de nem mintha ismertétek volna a apját, szóval...
Látod, pont ez a lényeg. Ha semmi köze hozzá, akkor már nem is számít.
Ez nem annyira a lényeg, mint hogy ez egy lényeg,
amiről nem állítom, hogy nincs benne lényeg.
- Mit adhatok? - Sört, magára bízom, milyet. - Azt nem tanácsolnám.
Miért nem?
Az életben olyan sok dolgot nem tudunk irányítani.
Ha valamiről dönthetsz, dönts!
- Inkább egy Moody Ale-t szeretnék kérni. - Máris. - Erős. Határozott.
- Jobb érzés volt, igaz? - Azt hiszem, igen.
- Köszi. - Egészségedre!
Én voltam a legkisebb a családban. Egyetlen lány, hat gyerek.
Ki kellett követelnem a tiszteletet.
Szörnyen magas vagy ahhoz, hogy legkisebb legyél.
- Tiszteletet követelni? Mit jelent ez? - Itt egy példa a sokból.
A parkban volt egy élő szobor,
ami mozdulatlanul állt és kalapba gyűjtötte a pénzt.
A bátyáim a képébe másztak, próbálták elérni, hogy megránduljon.
De ő jó volt, sziklaszilárd.
Szóval mindegyikükkel fogadtam egy évnyi zsebpénzbe, hogy nekem menni fog,
- de anélkül, hogy hozzáérnék. - Sikerült? Hogyan?
- Elvettem a kalapot. - Elvetted a kalapot.
Én is a legfiatalabb vagyok. Még ki kell érdemelnem bármilyen tiszteletet.
- Sohasem túl késő. Van élő szobor a környéken? - Biztosan nincs.
Hát, néha a gyors, brutális erőszak is hatásos lehet.
- Oké, és most? - Csak várunk.
Gyere! Gyere!
Tessék!
Elrabol egy kutyát?
Oké, nem vezet el minket a Doktorhoz. Elment az esze. Le fogom tartóztatni.
Komolyan?
Megértem az aggodalmát, de a Doktort akarjuk, szóval koncentráljon!
Nem vagy tipikus nyaraló.
És határozottan nem vagy városi.
- Miért vagy itt? - Ez vicces. Általában én szoktam feltenni ezt a kérdést.
Akkor jelenek meg, amikor az emberek nem teszik a dolgukat.
- Olyasmi, mint egy tanácsadó. - Az ezer jelentéssel bíró szó.
Mit csinálsz?
Rendreutasítom a szerződésszegőket.
Te miért vagy itt?
- Menekülök. - Érdekes.
Szóval te menekülő vagy, én meg üldöző.
Alapvető különbség, mégis itt ülünk.
Hiszek a nyitott párbeszédben és a kölcsönös megértésben.
A kisegér nem fél a nagy, rossz cicától?
Jerry mindig meglóg és Tomot egy adagnyi dinamittal hagyja ott.
Jól mondtad.
Sofia vagyok. Hagyj üzenetet!
Szia!
Nem tudom, megkapod-e az üzeneteimet, vagy dühös vagy és ignorálod őket, de...
apám meghalt, és...
hívtam a barátaimat, de folyton rád gondolok,
hogy te vagy az, akivel beszélni akarok, akivel beszélnem kell.
Ez fura? Nem tudom.
Most sok minden fura.
Mindegy, csak... Fel tudnál... Csak tudasd, hogy ezt megkaptad!
Tényleg szeretném hallani a hangod. Ez minden.
Ezra vagyok, mellesleg. Oké, szia!
BENDAL PARKI TEMETŐ
Annyira sajnálom, Ez.
Sajnálom, hogy nem élhette meg, hogy lássa, amint azzá válsz, akivé.
Nem láthatja, hogy újranősülsz, és gyerekeid lesznek.
- Imádták volna őt. - De ebből már semmi nem fog megtörténni.
Miattad.
- Nem, Ez. Ez most csakis a te hibád. - Tűnj el!
Ezra!
Mi a fasz történt?
- Mondd el, mi történt! - Nem lehet... Nem igazán beszélhetek róla.
Komolyan mondod?
Apa meghalt, te meg csak egy üzenetet hagysz,
hogy ne hívjuk a zsarukat?
El kell mondanod, mi történt!
- Már belefáradtam, hogy megmondják, mit kell tennem. - Túl messzire mentem?
Mert tudni akarom, miért tartották fogva túszként a családomat,
és miért halt meg apám váratlanul idő előtt.
De ne haragudj, nem akartam betolakodni a magánszférádba.
- Ne zsarnokoskodj! Te nem apa vagy. - Te sem.
Tudom, hogy cserben hagytalak titeket.
Cserben hagytam apát,
és ezt már soha nem hozhatom helyre.
De meg fogom próbálni.
És...
ez a tiéd, hogy felolvasd a temetésen.
Kérlek!
Hol van anya?
Azon kívül, hogy úton vagy, mi szél hozott ide?
Hadd találgassak!
Helybéli, haladó szellemű világutazó hazatér lealacsonyítani a gyökereit.
Ősi, gazdag család lázadó sarja, aki a Thoreau útját követi?
Egyik sem, de a második közelebb van, sajnos.
Miért sajnos? Egy ősi, gazdag család sarjának lenni egész jó meló,
- hacsak nem okoz mély bánatot az örökölt vagyon. - Talán.
Tekintve, hogy magamtól soha semmit nem értem el egész életemben.
- Kissé nyomorult. - Szánalmat keltő.
- Tessék? - Szánalmat keltő. A nyomorult magában hordozza szánalomkeltést.
- Nem vagy szánalmas, nem szánlak téged. - Tudom, tudom, sajnálom.
- Kiváltságos vagyok és nyafogónak tűnök. - Pszt! Most tűnsz nyafogónak.
- Hagyd abba! - Oké. - Vannak olyan jómódúak, akiket szánok.
- Te nem vagy ilyen. - Kifejtenéd ezt bővebben? - Muszáj?
Hát, ha muszáj...
Mondhatjuk, hogy még csak rövid ideje ismerlek, igaz, az kellemesen telt.
Fiatal létedre okos és viszonylag érdekes vagy,
és szépen kivirágozhatsz érett személlyé válva,
ha el tudod kerülni, hogy belezuhanj a saját önsajnálatod mélységébe.
Na most szánom az élhetetleneket.
- Te nem vagy élhetetlen. - Olyan fura vagy.
- Ez tetszik. - Nem érdekel. - Tanácsot? - Légy szíves!
Bármi is kínoz, bármilyen titkot is dugtál el a legalsó fiókba, engedd el!
- Nem olyan rossz az. - Honnan tudod, hogy nem olyan rossz? - Ki vele!
Te és Jules miért veszekedtek olyan sokat?
Azt hiszem, azért, mert mindig kész voltam megmenteni.
- Mitől megmenteni? - Saját magától. Kihozni Mexikóból illegálisan?
Az két napja volt.
Azelőtt nem neheztelt rád? Ugyan már!
Nem tudhatja meg, hogy elmondom neked ezt a szörnyű történetet, jó?
Amikor Jules a RIDI-be járt, volt egy dilis gótos szobatársa.
Nagyon közel álltunk egymáshoz, aztán veszekedtünk,
aztán megint barátok voltunk, és ez így ment.
Hevesen és egészségtelenül, azt hiszem.
Az utolsó év előtt bipoláris zavart diagnosztizáltak nála,
és egy darabig úgy tűnt, tudják kezelni, de...
Egy zseni volt.
A munkája mindig olyan meglepő volt.
Tudtam, hogy Jules féltékeny volt, és mondtam neki, hogy ne legyen,
mert a szobatársa egyértelműen zavart volt.
És ahogy a zavartak szokták, egy nap csak úgy leugrott a tetőről.
Vagy az ablakból.
- Valami szörnyű. - Hetekig szinte mintha egy álomban éltem volna,
egy rémálomban. És lemaradtam az iskolai feladatommal.
A diplomaosztó vészesen közeledett. Én...
Teljesen elhanyagoltam a diplomamunkám.
Szóval Jules fogta a halott szobatársa projektjét, és sajátjaként mutatta be.
Elloptam a munkája egy részét, és azt mondtam magamnak,
hogy ezt a beszélgetéseink és a barátságunk inspirálta,
szóval bizonyos értelemben jogom van hozzá.
Nyilvánvalóan mocsok dolog, de nem igazán számított,
tekintve a fent említett ablakon kiugrós dolgot, kivéve, hogy rajtakapták.
Megaláztak, megfélemlítettek,
és a családom beugrott, hogy megoldják.
Julesnek kétségbeesetten kellett a segítségem, hogy talpra állítsuk.
Hajlandó voltam vállalni a büntetést, mindet.
És aztán a nővérem meggyőzött.
És egyszerűen megtört engem. Ő ilyen, megtöri az embereket.
Önző volt és makacs,
- de én kitartó voltam. - És...
tudom, nem kellene hibáztatnom azért a családom, ahogy segítettek, de mégis.
És nem tudom megbocsátani magamnak, hogy hagytam.
Ez nem olyan rossz.
Fiatal voltál és ostoba és megölted a szobatársad, elvetted a művét.
- Oké. - Mi? Nem, nem öltem meg. - Nem ölted meg?
- Nem lökted le a tetőről szó szerint vagy képletesen? - Nem.
- Akkor mi a gondod? - Azzal a tudattal kell élnem,
hogy tartozom a karrieremért, ha hívhatod egyáltalán így,
a családomnak, amiért kihúztak a kurva pácból.
Ha ragaszkodsz a morális nézőponthoz,
akkor annyi rosszat tettél, hogy loptál, igaz?
Akár kaptál segítséget, akár nem, az nem tartozik ide.
De az iskolának, az évfolyamtársaimnak kellett volna megbüntetniük.
Úgy tűnik, azt magad is jól csinálod.
Sokat tudok a büntetésekről.
A büntetőről, a megbüntetettről, arról, aki azt mondja: "Elég volt. Menj innen!"
Te vagy büntető és a megbüntetett.
Te vagy az, aki azt mondja, elég volt?
Nem tudom.
- Jules Langmore! - Igen?
Elég volt! Menj innen!
- Szóval ez volt Jules borítékjában? - Milyen boríték?
Istenem, ez biztosan borzasztó volt számára.
Igen, Julesnek mártírt kell játszania.
De az az igazság, hogy alapvetően én lovagoltam be a paripán.
- Három hétig nem dolgoztam emiatt. - Úgy tűnt, felelősséget akart vállalni.
Mármint hibázott. És tudod...
Nem figyelsz.
Várj, te lőttél egy szex szelfit?
Dögös.
Elküldted valami... Ki az az MBR?
- Embre? - Ember.
- Tudod, férj. - Jesszusom!
- Mondtad, hogy különösek vagytok, de... - Elkülönült. Azt mondtam, elkülönült.
Szóval egész végig csak rá gondoltál, vagy mi?
Nem. Csak... nem kell ez az egész féltékenykedősdi.
- Unalmas. - Unalmas? - Kimerítő. - Arra használtál, hogy őt büntesd?
Használni. Olyan durva szó.
Nem használtalak. Élveztelek.
Élveztük egymást, mostanáig.
Figyelj, nem vagyok ellene egy kis bosszúszexnek, oké?
Csak az van, hogy Alice-nak és nekem volt esélyünk valamire, és azt hittem...
- Ne, ne! Ne gondold túl! Ugyanolyan vagy, mint Jules. - Mi?
Ez kábé a legfurább dolog, amit valaha hallottam.
Mindketten olyan agyalósak vagytok.
Nézd, Laszlo szomorú és Párizsban van.
- Ez egyféle leküzdhetetlen kombináció. - Talán én használtalak téged.
- Nagyszerű! Igen, örülök, hogy használtak. - Helyes.
Az együtt töltött időnkre óriási szeretettel fogok emlékezni.
Oké.
Nos...
Köszi a fuvart és a beszélgetést és mindent.
Nem félsz ebben a nagy, öreg kísértetházban?
- A haverjaim velem vannak. - Örömmel találkozok az új barátom barátaival.
- Vacsorázzunk együtt! - Oké. - Bomba jól főzök. - Nagyszerű!
Hamarosan találkozunk, puszedli!
Hugi, én most andiamo. Remélem, nem bánod, ha elviszem az autót.
Üzenj és küldj fotókat, légyszi!
Puszi!
Szegény Richie.
- Poppy Langmore hazavágott? - Nem, jól vagyok.
- Azt hiszem... - Igen, tudom, ő nem Alice. És Alice amúgy sem volt igazi.
De megláttam, és passzoltunk, és ő olyan...
tudod, milyen.
- Talán egy kissé elhamarkodtam, na és? - Nem azt mondom... - Tudom.
Nincs szükségem feleségre vagy szurkolóra ahhoz,
hogy elérjem, amit akarok az életben, vagy...
vagy hogy a dédunokája legyek egy bárónak vagy minek.
- El fogom érni, hidd el! - Elhiszem, Richard.
Elhiszem.
Langmore kormányzó igazából nem is volt báró.
Skót bevándorló volt, és a bárós részt csak kitalálta,
és csak később lett kormányzó.
Azt mondta, hogy te és én ugyanolyanok vagyunk.
Ez a legfurább dolog, amit valaha hallottam.
- Nincs még egy húgotok, ugye? - Nincs, ennyien vagyunk.
Hála istennek!
Itt vagyunk. Itt vagyunk. Istenem, ez a forgalom, én mondom.
Tudja, visszafordítottak a McGregoron. Jó ég! Meg tudná fogni?
- Ó, persze. - Elnézést a kellemetlenségért.
Mindkét kezemre szükség van egy gyors üzenethez.
Kedveli magát. Oké, gyere pajti!
Menjünk, mert el sem hisszük, hogy elkésünk az legelső ülésünkről, igaz?
- Kutyás terápia? - Igen.
Jenny Anne Brown és Freddy az Állj, ki ugatból, délután 2 órára.
- Várjon! - Én mondom, nem jöttünk volna Springsfieldből ilyen messzire,
de Mr. Roberts látta a neten ennek a kis cukipofának a fotóját, és ő... Mi baj?
- Nem látom a listán. - Esetleg próbálja meg Freddy nevét.
Sajnálom, de nincs a listán. Nem engedhetem be.
Jaj ne.
Lefogadom, Mr. Roberts elfelejtette megerősíteni.
Semmi baj. Menjünk! Megyünk vissza az autóba.
Tudom, hogy szerettek volna, Freddy. Imádtak volna.
Várjon!
- Melyik bentlakóhoz jelentkezett be? - Robertshez. Cy Robertshez.
Helló, Cy!
Szar egy helyzet ez, igaz? Nagyon vártam, hogy találkozzunk.
Mármint végül is, maga miatt vagyok az, aki.
Tudja, Max Grochev vitt bele a játékba.
Az ahogy beszélt magáról... Ez biztos összetörné a kis szívét.
De nem baj, jól van ez így. Nem megyek el üres kézzel.
Végül is szélhámos vagyok, mint maga.
Édesem, soha nem lesz olyan szélhámos, mint én.
Tudom. Visszakaphatom a pénztárcámat?
Külső zseb. Hanyag.
- Nem voltam hanyag. Az volt a csali. - Te is visszaadnád a cuccomat?
Kérsz egy gin-tonikot? Saját magam készítem a tonikot.
Ne kérdezd, hogy!
- El vagyok ragadtatva. - Hogy van a jó öreg Max és Sally?
- Kimondták a boldogító igent és hivatalossá tették? - Sally meghalt.
- Természetes halál? - Mit gondol?
- Mit akarsz, édesem? - Szabadságot a Doktortól.
- Mint amilyen magának van. - Szerinted ki fizeti a számlákat?
Díszes ketrecben tartott madárka vagyok, már amennyire ez az.
- Tessék! - Miért tartaná itt?
Mert semmit sem tud elengedni.
Amikor elkezdett feltűnni, milyen irányba viszi a játékot,
a szadizmus és a brutalitás, és az elegancia határozott hiánya...
Felajánlottam egy kézfogást és a kivásárlást, de azt mondta, "Nem, nem."
Tudott rólam dolgokat, ahogy rólad is tud valószínűleg. Itt akar tartani.
Legalább még a föld felett vagyok. Igen.
Akkor segítsen módot találni rá, hogy véget vethessünk ennek.
Mi? És adjam fel mindezt?
Abból, amit tudok, akár maga a szadista is küldhetett.
Egy kis teszt.
És abból, amit én tudok, amint elmegyek, felveszi a telefont, és kiad engem.
- Nem. Nem. - Mit tud mondani róla?
Jól van, édesem.
Büszke és arrogáns.
Ezektől lesz általában jó egy balek.
Igen. Ezt mind tudom, de meg kell találnom.
Az az igazság, hogy annyi év alatt még a nevét sem tudtam meg.
De azt tudom, hogy igazi doktor, és Buffalóban praktizál,
de ennyi, ez minden, amit tudok. Ennyire jó.
Gyere, kutyuli! Van egy tanácsom számodra.
Olyan független típusnak tűnsz, de ha meg fogod próbálni és megteszed,
amire gondolok, hogy tenni fogsz, ne csináld egyedül.
Segítségre lesz szükséged.
Nagyon... Nagyon sok dolgod van. Nem hagynád itt a kutyulit?
Vissza fogom adni.
- Szép próbálkozás. - Remélem, még látlak.
ISTEN HOZTA FOREST HILLSBEN ÖREGEK OTTHONA
Maradjon rajta! Megtudom, miről van szó.
- Cy Roberts? - Daphne!
Kirúgtad a kertészt? Veszélyes.
Jöjjön velem, kedvesem! Hadd segítsek megtalálni a szobáját!
Szóval ki volt az a pasas?
Ha rokon, nem kellett volna kutyát lopnia, hogy bejusson hozzá.
Talán együtt dolgoznak. Biztosan.
Min? A papucsgyűjteményén?
Tudja, azt hiszem, éjszakára itt marad.
Menjen, vegyen ki egy szobát és aludjon egyet! Fedezem.
- Biztos? - Igen.
Szia, Mina! Igen, Simons.
Igen, igen, élvezem a szabadságot, ami már rám fért.
Az jó.
Figyelj, fel kellene törnöd nekem egy készüléket.
Igen. Igen, igen, azt hiszem, mi mindig dolgozunk, igaz?
Megtennél egy szívességet? Lehetne, hogy fű alatt csinálod?
- Igen, rendben. - Oké, nagyszerű.
Elküldöm a koordinátáimat.
Gyere ide!
SZERETNÉM TUDNI, HOGY BIZTONSÁGBAN VAGY.
MEGBÁNTAD, HOGY NEM SZÁLLTÁL FEL ARRA A BUSZRA?
Halló?
- Ezra? - Érdekes.
Szóval egész végig kapcsolatban álltatok?
Patrick.
Tudod, érdekel, hogy amikor megcsókoltad az álesküvőnkön,
- az igazi volt, vagy a csalás miatt? - Tényleg számít ez?
És amikor arra kértél, hogy szökjek el veled, az igazi volt?
Mert elemeztem, és egyszerűen...
nem látom értelmét.
Inkább elemezzünk az alkalmakat, amikor megcsókoltál és szerelmet vallottál,
- mert az rohadtul igazinak tűnt. - A munkámat végeztem, Maddie.
- Akkor miért kérdezed, igazi volt-e? - Tudni akartam, biztonságban vagy-e.
- Hallani akartam a hangod. - Nagyszerűen vagyok. Honnan hívsz?
- Talán közeledek. - Mi a frászt művel?
Csak elintézek egy gyors hívást.
Nem volt bent térerő, szóval, tudja, ki kellett...
- Rendben, nézze, ne értse félre! - Pontosan mit ne értsek félre?
Hogy a farkával vezeti ezt a küldetést? Vagy hogy felfedte az álcánkat?
- Nem, ezzel számoltam. - Baromság. Soha nem vezet el minket a Doktorhoz.
Nézze, Cook ügynök, megértem a nézőpontját, tényleg,
de a módszerei egy kissé talán már idejétmúltak.
Dolgozok valamin. Kifüstölöm.
50 ügyet zártam le, mikor az anyja még pelenkázta magát,
- és rangban is maga felett állok. - Oké.
Minden tisztelettel, senki felett nem áll rangban.
Igaz? Visszavonult, emlékszik?
Ez igaz. Igen.
És ennél a baromságnál bármikor jobb a Pina Colada, a bingó és az én Jerrym.
Holnap hazamegyek. Jó éjszakát, ügynök!
Köszönöm mindannyiuknak, hogy eljöttek.
Nagyon sokat jelent számunkra a családunk számára.
Apámmal ellentétben én nem bánok jól a szavakkal.
De a családban mások örökölték ezt a tulajdonságot,
szerencsére.
Tudtam, hogy eljön majd ez a nap.
De az élet mindig képes meglepni,
még akkor is, amikor tudjuk, hogy valami meg fog történni.
És most itt vagyunk meglepve és sokkosan ettől a mély, igazságtalan veszteségtől.
Ezen a rettegett napon.
Ahogy ezt írom, azt várom, hogy meghallom zengő hangját.
Nagyokat vitázott.
Nagyokat nevetett. Nagyon szeretett.
Nagy történeteket mesélt.
Amikor gyerekek voltunk, azt mondta, azért mártunk kemény tojást
sós vízbe pészahkor, mert amikor a Vörös-tenger kettévált,
a víz épp annyira volt magas, hogy elérte a menekülő rabszolgák golyóit.
Kérdezzük csak meg a rabbit.
És megkérdeztük.
És aztán apát felhívták.
Olyan sokat tanított nekünk arról, milyen apának lenni,
férjnek,
férfinak, a hibázásról és a tanulásról,
és arról, hogy folyamatosan menjünk előre.
Még ezen a napon is, ezen a lehetetlen napon,
nem azt akarná, hogy megálljunk,
hanem menjünk tovább.
Maradjon a múlt a múltban.
Ne ellenszél legyen, ami visszatart minket,
hanem hátszél, ami előre hajt.
Látod ezt, apa?
Rámenős voltál a legvégéig.
Szegény Arthur.
Miért kellett ilyen ostobaságot tennie?
Azokat védte, akiket szeretett.
A legtöbben ezt teszik, Maxie.
Tudod, az ilyen emberekről mindig azt gondoltuk, hogy tökfejek.
De amikor elárultál, és...
a Doktor kegyelmére bíztál, rájöttem, hogy magunkból csináltunk viccet.
Halott voltam a világ számára.
Senkit sem érdekeltem, kivéve talán Maddie-t.
El kell őt vinnünk...
Helló, Ezra! Itt a Doktor.
Ezra, szeretném részvétemet kifejezni apád elvesztése miatt.
Max és Sally elmesélték, milyen erőszakosan támadt rájuk.
Meggondolatlanság. És milyen szörnyű nem tervezett következmény.
Bárcsak azt tette volna, amit neked mondott!
Gondolom, nem az erőssége.
De most már te, Julia és Richard további értesítésig
nekem dolgoztok. Max és Sally elvisznek a Langmore-kunyhóhoz,
és utána nemsokára küldök majd egy üdvözlő csomagot.
Kövessétek az utasításokat, ne térjetek el,
és az ilyen nem tervezett következmények remélhetőleg elkerülhetőek lesznek.
Hamarosan beszélünk. Vagy nem.
A legrosszabbra gondoltunk. Hála istennek a magához hasonlókért.
- Igazán nem kell ezt mondania... - De igen.
Köszönd meg a nagyszerű néninek, Culley.
TUDOM, HOGY MEGKAPOD AZ ÜZENETEKET.
KI VAGY?
TALÁLKOZZUNK A LANGMORE-KUNYHÓNÁL! BESZÉLGETHETÜNK A BANDÁVAL...
A RÉGI SZÉP IDŐKRŐL. ŐSZINTE HÍVED, EZRA.
Sziasztok!
- Ezra! - Ideértél!
Fordította: Riximus
www.feliratok.info Időzítés: zimuzu.tv